Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
- RevWillyNilly
- Postovi: 3
- Pridružen/a: 29.03.2013, 11:21
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
Thanks, Echoes! I'll look into it more then. Like I said, I've had two packages taken by customs (granted, it wasn't caapi or rue), so I'm a little apprehensive about ordering from outside the country.
I guess all of this will get a lot easier once Croatia joins the EU...
I guess all of this will get a lot easier once Croatia joins the EU...
-
- Postovi: 1432
- Pridružen/a: 05.04.2010, 22:15
- Ima zahvala: 101 put
- pohvaljen: 232 puta
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
Moze li se nekako nabaviti Harmala ovde kod nas, odakle mogu da je narucim najbrze da mi stigne?
Ima li je uopste u HR ili SRB?
Ima li je uopste u HR ili SRB?
Da li biste radije bili zabrinuti genije ili vesela budala?
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
Pozdrav, nedaleko sam od sirije te uspio nabaviti harmal ilitiga peganum harmala sjeme . zanima me kako se radi ekstrakcija te jeli ta biljka u hrvatskoj zabranjena ili ne ? pusio sam harmal prije ali neznam jel sam pusio sjeme ili list biljke uglavnom veoma mi se svidio rad. trenutno posjedujem cca 3kg sjemena i ploda te biljke tako da mogu eksperimentirati. Molim vas za odgovor.
hvala
hvala
- Psychonaut
- Postovi: 492
- Pridružen/a: 31.10.2010, 19:58
- Ima zahvala: 85 puta
- pohvaljen: 177 puta
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
Treba ti oko 3 grama sjemena za puni MAOI efekat. Mozes ga samljeti u prasak i progutati, ali je ukus stvarno tezak. Mozes to isto samljeveno sjeme prokuhati u malo vode, na laganoj vatri. Ja recimo stavim pola litra vode i 15g sjemena, i kuham oko pola sata. Od toga na kraju dobijes jedno 100 ml tecnosti, pa je jedna doza oko 20ml. To je moja seoska metoda
Proces za hemijsku ekstraciju sigurno mozes naci na DMT-Nexusu, ali sa njom nemam iskustva. Isto tako nemam iskustva sa pusenjem, pa bih rado ako je neko i to radio kakav je proces...
![Happy :)](./images/smilies/1.gif)
Pozivam te da budes moj ucitelj
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
Imam S.rue sa strane frend je imao , htio sam malo da probam dosta sam čitao o toj biljci ....krenuo sam sam sa 1 gramom kuhanja po tri puta na trećem kuhanju sam iscjedio limun ,čekao da se ohladi, od svega toga imao sam 1 dec .tekučine...popio sam pola i čekao... opušten osječaj krenuo je nakon 15 minuti jer nisam ništa jeo,pa onda onaj osjećaj ko da sam spavao cijelu noć ... ,bila su lagana razmišljanja vezana uz prošlost i emocije ...ima nešto stvarno u ovoj biljci vrlo vrlo mračno ali pozitivno....
Još nešto ovo nije za rekreaciju ,pazite na kavu! ,alkohol! i sir! i nikakvi lijekovi !,te da je želudac prazan barem 6 sati..
Još nešto ovo nije za rekreaciju ,pazite na kavu! ,alkohol! i sir! i nikakvi lijekovi !,te da je želudac prazan barem 6 sati..
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
dosal sam do sjemenkica morning glory jedva cekam da i izrastu pa da mogu napravit iextrakt sa morning gloriyem i psilocibom isti proces ekipa mjesa zbog jaceg efekta mrtvo sam radozbnal
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
Morning glory ti nema MAOI alkaloide nego LSA, ne znam kakav efekt bi imalo mješanje s psilocibinom, ali sumnjam da bi ga pojačalo, vjerojatno bi imalo neki dupli efekt, skoro kao da mješaš LSD i gljive.
“Side? I am on nobody's side, because nobody is on my side, little orc.”
- antoniopavaroti
- Postovi: 847
- Pridružen/a: 13.11.2013, 22:49
- Ima zahvala: 358 puta
- pohvaljen: 338 puta
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
..bolje biti "mrtvo radoznal" nego... "radoznalo mrtav" ...cj80 je napisao/la:.. pa da mogu napravit i extrakt sa morning gloriyem i psilocibom isti proces ekipa mjesa zbog jaceg efekta mrtvo sam radoznal
![Worried :-s](./images/smilies/17.gif)
" Ako želiš pobjediti ..ne smiješ izgubiti"
Re: Harmala alkaloidi (B. caapi - P. harmala)
To sam probal dok du tripovi bili fobri i ludo je iskustvo
Harmala Vizionarno Iskustvo
Pozdrav ljudi, opisaću vam svoje nedavno iskustvo sa harmalom:
Psilohuasca seansa, 27.9.2014.
Korišćeni materijal:
Cannabis Indica - 0,3g
Peganum Harmala seeds – 4g
Psilocybin Cubensis – 3 kafene kašike
Prošle su tri nedelje od kako smo zadnji put bili u poseti Zemlji Magičnih Pečuraka. U međuvremenu sam počeo da ih shvatam kao neku duhovnu obavezu koju bi trebalo redovno praktikovati, na svake dve nedelje, kao odlazak u crkvu, ali pravu, a ne iluzornu kakva je naša mainstream hrišćanska.
Seansu smo počeli sa 4 grama harmala semenki i nastavili jednim test jointom, pošto nam je rodila marihuana, pa je valjalo isprobati potenciju biljke, a i dobro dođe za opuštanje dok čekamo da putovanje počne. Posle 45 minuta smo pojeli 3 kašike magičnog praha i krenuli u večernju halucinogenu šetnjicu.
Trip je naišao dosta brzo, činilo mi se malo brže nego kod samih pečuraka. Početak je obeležila pojava neonskih boja i moja nemogućnost ispratim sam svoj tok misli, a da se pritom ne izgubim u njima. Šetajući kroz grad video sam reklamu koja me je na trenutak zamislila - Preduzeće za prodaju poljoprivredne opreme i natpis – “Šta čekaš? Uzgoji sam svoje bilje!”. Ja sam svoje već uzgojio, ali kad bi svi počeli tako da uzgajaju moj diler bi izgubio posao, kao i nebrojeni ljudi pre njega koji su sa dolaskom nove tehnologije postajali tehnološki višak. To me je i podsetilo da ga moram zvati na druženje, i da isproba domaću vutru, jer nije bitno samo da jedni drugima odrađujemo poslove i servise, već se ljudi moraju družiti i biti u kontaktu nezavisno od ekonomske koristi.
Nastavili smo šetnju kroz stari grad i došli do jedne klupe gde smo seli, jer je Maca osetila da Trip postaje dosta jak, i da je možda vreme da sednemo i prepustimo se.
Ne sećam se tačno kako su Vizije počele. Znam samo da smo sedeli i povezivali se. Oči su mi suzile i imao sam osećaj kao da je nešto ušlo u mene i čisti me iznutra. Čisti moju dušu, um i telo. Instinktivno sam znao da je Proces kojem prisustvujem jako bitan za moj život, bitniji od svih fiktivnih obaveza, jer mi osvetljava i pokazuje Put kojim idem, prikazuje mi Prošlost i pomaže mi da je prihvatim i integrišem, pokazuje mi i Budućnost i kako da ispravno idem prema njoj.
Ljudi koji su prolazili pored nas nisu mogli ni da pretpostave šta se dešava u njihovoj blizini, da se dvoje mladih ljudi povezuje sa Božanskom Svešću, da pravoj spiritualnosti ne trebaju veštački hramovi od betona i kamena, jer jedini pravi Hram je Telo, u njemu obitava duša dok je na ovoj zemlji, i mi upravo prisustvujemo istinskoj Svetoj Liturgiji Života. Ali to nam neće reći ni popovi, ni profesori, ni doktori, a mi od njih ne možemo ni očekivati da nam kažu nešto što ni sami ne znaju da postoji. Oni su i dalje uljuljkani u san, iluziju svog individualnog života koji počinje kad se rodiš, i završava kad umreš. I dalje žive na biografskom nivou. “Ali zašto nas nisu naučili? Njihova obaveza je da nam prenesu Znanje.” – pomislio sam na trenutak, odnoseći se na sve autoritete, sekularne i duhovne, i odgovor mi je sam došao. Oni su samo ljudi, krhka i osećajna bića koja imaju potrebu da ih neko čuva i voli, deca koja prvo zavise od roditelja, a kasnije su prepušteni sami sebi, i to što su veliki ne znači da i dalje nemaju svoje strahove.
Primao sam Vizije direktno u svesni um, zaobilazeći senzorne kanale koje koristim u svakodnevnom životu, i to nije bilo ništa čudno, jer model Čoveka u čijem obliku postoji naša duša je predviđen za mogućnost doživljavanja ovakvog iskustva. Kao kompjuter koji ima svoj operativni sistem u svakodnevnom modu funkcionisanja, ali ima i mogućnost da se spoji preko nekog posebnog priključka na servis i uđe u poseban režim rada koji će ga očistiti od svih grešaka i kvarova nagomilanih tokom vremena. Kod čoveka su to nagomilani osećaji krivice, straha, mržnje i besa koji nas izjedaju iznutra dok ih se ne oslobodimo i ponovno ugledamo svu lepotu postojanja.
Dok traje proces čišćenja pred očima mi se odigravaju Vizije, kao neka vrsta mentalnog filma. Smenjivale su se slike, bljeskovi, sve je treperilo i pretapalo se:
Eksplozija atomske bombe,
Oplodnja jajne ćelije,
Otvaranje semena,
Stvaranje novog života,
Mlade biljke,
Mlade životinje,
Ribe u vodi,
Ljudi i smisao njihovog postojanja,
Slavljenje Života,
Prevazilaženje prepreka,
Umiranje i ponovno rađanje,
Radost,
Bes,
Opraštanje i ponovna radost.
Čudo Života i Postojanja,
Večna Energija koja protiče Kosmosom i daje nam Život,
Ljubav prema svemu Stvorenom.
Dok su mi prolazile pred očima slike svega što su ljudi spremni da urade jedni drugima iz mržnje, straha i besa, nanoseći sami sebi time nepotrebnu patnju, pojavilo mi se pitanje – “Kad ćemo naučiti?”. Kad ćemo naučiti da se ponašamo odgovorno i sa poštovanjem prema Svetu, dostojanstveno Čoveka? Do kad će ljudi samo uzimati i uništavati, zahtevati uvek još više, do kad će jedni ljudi morati da umiru zbog odluka drugih ljudi? Kao da sam besan na ljude što nisu savršeni. U istom trenutku mi je došao i odgovor na moje pitanje – “Upravo učimo”. Kroz moje iskustvo, ja upravo bivam podučavan tajnama i smislu života. I moja je obaveza da to znanje što sam primio, i što mi je velikodušno dato, prenosim dalje, kao pripadnik ljudskog roda i deo Kosmičkog Života. Univerzum kroz mene upravo proživljava Sveto Iskustvo i pokušava da se probudi iz sna, da se razume, prihvati i nauči.
Izašao sam iz Vizija sa osećajem velike zahvalnosti za neverovatnu čast koja mi je ukazana, misleći pritom kako da iskoristim to znanje, da primenim na svakodnevni život, razmišljajući kako je bilo Mojsiju, Isusu i ostalim prorocima kojima se poruka ukazivala. Kako da tu poruku komuniciramo drugim ljudima? Kako da im otvorimo oči?
Tvoj život je tvoja poruka, tvoje akcije su tvoje reči, neko će ih razumeti.
U svesti su mi se uoblikovale konkretne misli:
1. Ne možemo očekivati od drugih ljudi da će uraditi ono za šta sami lično nismo spremni da se založimo. (Odgovor na ljude koji očekuju da im državne vođe ili političke partije omoguće bolji život)
2. Život je nešto za šta moraš da se boriš stalno da bi ga zaslužio.
3. Moramo biti zahvalni za sve što smo dobili, a to je dar života, najveći poklon koji nam je ipak dat, i moramo se stalno dokazivati da smo ga dostojni.
4. Šta se dešava kad umremo? Duša ne može da umre. Ali ko će onda da čuva sve ostale ljude koje volimo kada mi odemo? Da li je moguće prevazići strah od umiranja?
Na kraju proročkog dela Vizija sam se vratio u veseli, psihodelični, misaoni ćušpajz. Pao mi je na pamet jedan prijatelj koji ima običaj da kaže “Samo da se snađem i obezbedim s parama, da imam dovoljno da preživim dok ne umrem, pa posle ću lako”. Meni je to bilo smešno, ali on stvarno tako misli.
Pomislio sam i na dva brata crnogorca koji kad me sretnu često spominju pečurke i pitaju kad ću da im omogućim da otvore oči. Oni već duže vreme pokušavaju s rakijom, ali ne ide.
Pomislio sam i kako Balkan i post-jugoslovenske države u njemu nisu fizičke lokacije, nego mentalne. Tamo su godine prestale da se broje ’95. i od tad idu u nazad.
Pomislio sam i kako je Italijanska država lopovska, jer ti uzme sve pare što imaš, ali zato Srpska država ti dođe u kuću, izmaltretira te i pošalje na neko ratište, dok ti otuđuje preostalu belu tehniku. Zašto meni moja rođena država mora da budi asocijaciju da je se prvo uplašim? Valjda je država neki servis koji svi plaćamo da bi ga imali? Trebalo bi uvesti neke ugovore kojim potpisujemo pristanak da živimo u određenoj državi. Ili možda država misli da smo već pristali time što smo se rodili?
Pomislio sam i na ovaj forum, kako tu ima interesantnih ljudi i kako sam svašta pisao, pa su se naljutili i blokirali mi neke funkcije, pa sad moram da idem i da pišem “vraćajte funkcije pregleda”.
Na sve ovo sam se nasmejao i krenuo kući. Imao sam još malo vutre za testiranje, pa sam rešio da posedim malo na krovu i gledam u zvezde, dok pušim pivo i pijem joint. Neki ljudi su u daljini puštali svetleće lampione, a na nebu je proletela jedna zvezda padalica, dok sam uzimao dim i razmišljao o svemu što mi se desilo.
Psilohuasca seansa, 27.9.2014.
Korišćeni materijal:
Cannabis Indica - 0,3g
Peganum Harmala seeds – 4g
Psilocybin Cubensis – 3 kafene kašike
Prošle su tri nedelje od kako smo zadnji put bili u poseti Zemlji Magičnih Pečuraka. U međuvremenu sam počeo da ih shvatam kao neku duhovnu obavezu koju bi trebalo redovno praktikovati, na svake dve nedelje, kao odlazak u crkvu, ali pravu, a ne iluzornu kakva je naša mainstream hrišćanska.
Seansu smo počeli sa 4 grama harmala semenki i nastavili jednim test jointom, pošto nam je rodila marihuana, pa je valjalo isprobati potenciju biljke, a i dobro dođe za opuštanje dok čekamo da putovanje počne. Posle 45 minuta smo pojeli 3 kašike magičnog praha i krenuli u večernju halucinogenu šetnjicu.
Trip je naišao dosta brzo, činilo mi se malo brže nego kod samih pečuraka. Početak je obeležila pojava neonskih boja i moja nemogućnost ispratim sam svoj tok misli, a da se pritom ne izgubim u njima. Šetajući kroz grad video sam reklamu koja me je na trenutak zamislila - Preduzeće za prodaju poljoprivredne opreme i natpis – “Šta čekaš? Uzgoji sam svoje bilje!”. Ja sam svoje već uzgojio, ali kad bi svi počeli tako da uzgajaju moj diler bi izgubio posao, kao i nebrojeni ljudi pre njega koji su sa dolaskom nove tehnologije postajali tehnološki višak. To me je i podsetilo da ga moram zvati na druženje, i da isproba domaću vutru, jer nije bitno samo da jedni drugima odrađujemo poslove i servise, već se ljudi moraju družiti i biti u kontaktu nezavisno od ekonomske koristi.
Nastavili smo šetnju kroz stari grad i došli do jedne klupe gde smo seli, jer je Maca osetila da Trip postaje dosta jak, i da je možda vreme da sednemo i prepustimo se.
Ne sećam se tačno kako su Vizije počele. Znam samo da smo sedeli i povezivali se. Oči su mi suzile i imao sam osećaj kao da je nešto ušlo u mene i čisti me iznutra. Čisti moju dušu, um i telo. Instinktivno sam znao da je Proces kojem prisustvujem jako bitan za moj život, bitniji od svih fiktivnih obaveza, jer mi osvetljava i pokazuje Put kojim idem, prikazuje mi Prošlost i pomaže mi da je prihvatim i integrišem, pokazuje mi i Budućnost i kako da ispravno idem prema njoj.
Ljudi koji su prolazili pored nas nisu mogli ni da pretpostave šta se dešava u njihovoj blizini, da se dvoje mladih ljudi povezuje sa Božanskom Svešću, da pravoj spiritualnosti ne trebaju veštački hramovi od betona i kamena, jer jedini pravi Hram je Telo, u njemu obitava duša dok je na ovoj zemlji, i mi upravo prisustvujemo istinskoj Svetoj Liturgiji Života. Ali to nam neće reći ni popovi, ni profesori, ni doktori, a mi od njih ne možemo ni očekivati da nam kažu nešto što ni sami ne znaju da postoji. Oni su i dalje uljuljkani u san, iluziju svog individualnog života koji počinje kad se rodiš, i završava kad umreš. I dalje žive na biografskom nivou. “Ali zašto nas nisu naučili? Njihova obaveza je da nam prenesu Znanje.” – pomislio sam na trenutak, odnoseći se na sve autoritete, sekularne i duhovne, i odgovor mi je sam došao. Oni su samo ljudi, krhka i osećajna bića koja imaju potrebu da ih neko čuva i voli, deca koja prvo zavise od roditelja, a kasnije su prepušteni sami sebi, i to što su veliki ne znači da i dalje nemaju svoje strahove.
Primao sam Vizije direktno u svesni um, zaobilazeći senzorne kanale koje koristim u svakodnevnom životu, i to nije bilo ništa čudno, jer model Čoveka u čijem obliku postoji naša duša je predviđen za mogućnost doživljavanja ovakvog iskustva. Kao kompjuter koji ima svoj operativni sistem u svakodnevnom modu funkcionisanja, ali ima i mogućnost da se spoji preko nekog posebnog priključka na servis i uđe u poseban režim rada koji će ga očistiti od svih grešaka i kvarova nagomilanih tokom vremena. Kod čoveka su to nagomilani osećaji krivice, straha, mržnje i besa koji nas izjedaju iznutra dok ih se ne oslobodimo i ponovno ugledamo svu lepotu postojanja.
Dok traje proces čišćenja pred očima mi se odigravaju Vizije, kao neka vrsta mentalnog filma. Smenjivale su se slike, bljeskovi, sve je treperilo i pretapalo se:
Eksplozija atomske bombe,
Oplodnja jajne ćelije,
Otvaranje semena,
Stvaranje novog života,
Mlade biljke,
Mlade životinje,
Ribe u vodi,
Ljudi i smisao njihovog postojanja,
Slavljenje Života,
Prevazilaženje prepreka,
Umiranje i ponovno rađanje,
Radost,
Bes,
Opraštanje i ponovna radost.
Čudo Života i Postojanja,
Večna Energija koja protiče Kosmosom i daje nam Život,
Ljubav prema svemu Stvorenom.
Dok su mi prolazile pred očima slike svega što su ljudi spremni da urade jedni drugima iz mržnje, straha i besa, nanoseći sami sebi time nepotrebnu patnju, pojavilo mi se pitanje – “Kad ćemo naučiti?”. Kad ćemo naučiti da se ponašamo odgovorno i sa poštovanjem prema Svetu, dostojanstveno Čoveka? Do kad će ljudi samo uzimati i uništavati, zahtevati uvek još više, do kad će jedni ljudi morati da umiru zbog odluka drugih ljudi? Kao da sam besan na ljude što nisu savršeni. U istom trenutku mi je došao i odgovor na moje pitanje – “Upravo učimo”. Kroz moje iskustvo, ja upravo bivam podučavan tajnama i smislu života. I moja je obaveza da to znanje što sam primio, i što mi je velikodušno dato, prenosim dalje, kao pripadnik ljudskog roda i deo Kosmičkog Života. Univerzum kroz mene upravo proživljava Sveto Iskustvo i pokušava da se probudi iz sna, da se razume, prihvati i nauči.
Izašao sam iz Vizija sa osećajem velike zahvalnosti za neverovatnu čast koja mi je ukazana, misleći pritom kako da iskoristim to znanje, da primenim na svakodnevni život, razmišljajući kako je bilo Mojsiju, Isusu i ostalim prorocima kojima se poruka ukazivala. Kako da tu poruku komuniciramo drugim ljudima? Kako da im otvorimo oči?
Tvoj život je tvoja poruka, tvoje akcije su tvoje reči, neko će ih razumeti.
U svesti su mi se uoblikovale konkretne misli:
1. Ne možemo očekivati od drugih ljudi da će uraditi ono za šta sami lično nismo spremni da se založimo. (Odgovor na ljude koji očekuju da im državne vođe ili političke partije omoguće bolji život)
2. Život je nešto za šta moraš da se boriš stalno da bi ga zaslužio.
3. Moramo biti zahvalni za sve što smo dobili, a to je dar života, najveći poklon koji nam je ipak dat, i moramo se stalno dokazivati da smo ga dostojni.
4. Šta se dešava kad umremo? Duša ne može da umre. Ali ko će onda da čuva sve ostale ljude koje volimo kada mi odemo? Da li je moguće prevazići strah od umiranja?
Na kraju proročkog dela Vizija sam se vratio u veseli, psihodelični, misaoni ćušpajz. Pao mi je na pamet jedan prijatelj koji ima običaj da kaže “Samo da se snađem i obezbedim s parama, da imam dovoljno da preživim dok ne umrem, pa posle ću lako”. Meni je to bilo smešno, ali on stvarno tako misli.
Pomislio sam i na dva brata crnogorca koji kad me sretnu često spominju pečurke i pitaju kad ću da im omogućim da otvore oči. Oni već duže vreme pokušavaju s rakijom, ali ne ide.
Pomislio sam i kako Balkan i post-jugoslovenske države u njemu nisu fizičke lokacije, nego mentalne. Tamo su godine prestale da se broje ’95. i od tad idu u nazad.
Pomislio sam i kako je Italijanska država lopovska, jer ti uzme sve pare što imaš, ali zato Srpska država ti dođe u kuću, izmaltretira te i pošalje na neko ratište, dok ti otuđuje preostalu belu tehniku. Zašto meni moja rođena država mora da budi asocijaciju da je se prvo uplašim? Valjda je država neki servis koji svi plaćamo da bi ga imali? Trebalo bi uvesti neke ugovore kojim potpisujemo pristanak da živimo u određenoj državi. Ili možda država misli da smo već pristali time što smo se rodili?
Pomislio sam i na ovaj forum, kako tu ima interesantnih ljudi i kako sam svašta pisao, pa su se naljutili i blokirali mi neke funkcije, pa sad moram da idem i da pišem “vraćajte funkcije pregleda”.
Na sve ovo sam se nasmejao i krenuo kući. Imao sam još malo vutre za testiranje, pa sam rešio da posedim malo na krovu i gledam u zvezde, dok pušim pivo i pijem joint. Neki ljudi su u daljini puštali svetleće lampione, a na nebu je proletela jedna zvezda padalica, dok sam uzimao dim i razmišljao o svemu što mi se desilo.